OK, Coop. 41 grader.
- Hva sier du? - 41? Jeg kan gå høyere.
41,5.
- 42. - Jeg merker det.
43.
OK, spenningen tar livet av meg.
- OK, 43,5. - 43,5?
- 43,5. - 43,5 brenneite.
Ja vel. Klar til å gå ut i varmen?
Den varme vinden i håret?
- Er du klar? - Jeg er klar.
- La oss gjøre det. - La oss gjøre det.
Minus 35. 35 minusgrader.
- 35 minusgrader. - 35 minusgrader! Ny rekord!
- 35 minusgrader! - Ny rekord!
Ny rekord! Det er kaldt!
INSPIRERT AV EN SANN HISTORIE
NATIONAL SCIENCE FOUNDATION FORSKNINGSBASE
ANTARKTIS
Jeg hater å gjøre dette, men...
Opp og hopp, folkens. Ikke noe mer syvsoving.
OK. Hvis ikke "opp og hopp" fungerer...
Er noen sultne i dag?
Bra, Max.
Hva sier du? Klar for trening før frokost?
Hvordan går det?
Hvordan ser høyre bane ut?
Det ser ganske bra ut. Hva sier du, Max? I gang.
Ta den!
Hei, Maya.
Hvordan går det med jenta mi?
Hvordan går det?
Holder du alle på plass?
Venstre bane. Hent den.
Venstre bane, Maya. I gang.
Hent den!
Bra, Max. Kom her.
Rolig. Det er nok til alle.
Vær så god, Shorty.
Flink bisk, Shadow.
Dewey. Truman.
Vær så god, Old Jack.
Det er jenta si. Jeg kan bytte med deg.
Vær så god, Maya.
- Hei. - Hei.
- Trodde ikke jeg ville se deg i år. - Du hadde vel flaks.
- Hadde vel det. - Gale Katie!
- Har du fått flygerlappen ennå? - Coop, jeg har savnet deg.
OK.
- Tar du den? - Ja.
Forsiktig med den.
Det utstyret klarte seg 16000 km. Vil ikke at det skal endre seg på to meter.
Beklager for det.
Hei. Jeg er dr. Davis McClaren.
Jord-og romforskning på UCLA.
Jerry Shepard, ekspedisjonsguide. Velkommen til nederst i verden.
- Hyggelig. - Samme her.
Går du lengre sør, faller du av planeten.
Det ville vært uheldig.
Charlie Cooper, kartograf, mekanisk ingeniør, rullebanerydder.
- Hyggelig. - Dr. McClaren! Velkommen til isen.
Andy Harrison, forskningsdirektør fra NSF. En ære å treffe deg.
- Dr. Rosemary Paris, feltkoordinator. - Hyggelig.
Har du møtt teamet?
Ja, mr Cooper passet nettopp på alle sakene mine.
Cooper? Det er vel en første gang for alt.
- La oss få deg inn. - Takk.
- Ikke noe problem. - Ja.
OK. Lykken står meg bi.
JANUAR 1993
- Hva spiller vi? - Hun er pen.
- Satser 25 cent. - 25 cent.
- Jeg skal ta dere. - Vi tar deg.
Gale Katie, jeg skal ta deg.
- Vil du bli med? - Ellers takk.
Jeg sluttet å spille for lenge siden.
Du fløy vel inn med Katie?
Hvordan kommer du hjem igjen?
Old Jack, er du med eller ikke?
- Oversettelse? - Det betyr "ikke"
Coop, hvordan er den nye kjæresten?
Hvordan er jenta mi?
Jeg vet ikke.
- Hva med pen? - Jøss.
Jøss.
Og hun er forsker. På den italienske basen.
- Pen og smart. - Smart.
Er det noe som mangler?
OK, kanskje... Jeg vet du mener meg.
Det kommer bilde. Hun sender et av oss to.
Tålmodighet, Jer.
- Hvor mange? - To.
Ser du frem til din første tur til Dry Valleys?
Det er kult der på denne tiden av året.
Dr. McClaren må komme seg til Mt Melbourne
for å lete etter meteoritten sin.
Melbourne?
Ingen sa noe om Melbourne.
Meteoritt-jakt er en liten verden,
så jeg ville ikke at noen skulle vite hvor jeg skulle,
for jeg ser etter noe spesielt i Melbourne,
og NSF lar oss holde det utenfor papirarbeidet.
Er det et problem?
La meg vise deg noe.
Jeg skal vise deg på kartet.
- Her er vi, OK? - Ja.
Her er Dry Valleys.
Her borte er Mt Melbourne. Dobbelt så langt i motsatt retning.
Jeg har gått gjennom ruten to ganger den siste uken,
men har ikke vært på Mt Melbourne siden begynnelsen av sesongen.
Kanskje det. Men dr. McClaren har reist langt.
- Hvis vi kan hjelpe ham, bør vi. - Dette er slutten av januar.
Isen er tynn og snøscootere er for farlig.
Vi kan bare foreta turen med hundene.
Hundene?
OK. Klarer de å frakte alt utstyret mitt?
Hundene klarer seg.
- Det er sent i sesongen. - I fjor hadde vi hundene ute
helt til den dagen vi dro.
OK, Andy. Du er sjefen. Jeg gjør det klart.
- Trenger du hjelp? - Nei, det går bra.
Coop, si god natt til Buck.
Jeg venter, Jer.
Kom igjen! Vi drar!
Alle utenfor. La oss få lagt dere. Kom igjen.
Bra, Jack.
Flink bisk. Jeg ser deg i morgen.
Hei, Maya.
Hva sier du? En tur til?
Så får vi deg til McMurdo for vinteren. Høres det bra ut?
Det er jenta si.
Hei, Max. Du må gi meg en god tur.
Ledestjerne, hva? La oss håpe det.
Ses i morgen, Max.
Bank, bank.
- Hei. - Hei.
Jeg varmet opp noe av favorittiskremen din.
Jordbær. Det er favorittiskremen din.
Du kom tidlig. Jeg hadde ikke tid til å handle.
Ja, de forandret på ting.
Hvordan går det?
Det har vært en god sesong. De klarer seg bra.
Maya har vært utrolig. Old Jack blir eldre, så...
Jerry, jeg spurte hvordan det gikk med deg.
Jeg forstyrrer vel ikke?
Nei, Rosie. Vi bare snakket.
OK.
OK, så...
Jeg ser dere i morgen.
Takk. Det var søtt.
Ikke noe problem. God natt.
- Unnskyld. - Beklager.
Opp med hodet.
Dette er livets harde realiteter. Gulvet er mer komfortabelt enn køyene.
Hva gjør du egentlig her?
Kartografi. Jeg har kartlagt hver tomme av dette territoriet de siste to årene.
Hei. Hva skjedde? Fulltreffer?
Nei. Jeg prøvde ikke engang.
Bare sjekket. Den traff uansett, Jer.
Beklager for det.
Jeg så deg ikke der.
Vi skrur ned varmen om natten, så hvis det er noe du trenger å holde varmt,
burde du sove med det.
Innkommende.
Jerry!
Herremin!
OK, dette er det siste.
Jøss, doktor. Vi mister deg vel ikke nå?
OK, regel nummer én.
Hvis du nærmer deg hundene, gjør det forfra.
- Ser du at tauet er stramt? - Ja.
Det skal være sånn hele tiden. Vikles tauet, slåss de.
- Det vil vi ikke. - Skjønner.
- Noe annet jeg burde vite? - Resten er opp til meg.
Må se på dem. De er brukshunder.
De vil løpe til de dør. De elsker å jobbe.
OK, offisielle instruksjoner.
Foran i ledelsen er den beste tispa, Maya.
Ved siden av henne er Old Jack.
Han ble nettopp ti, og er klar til å pensjonere seg.
Denne hvite heter Shorty.
Og ved siden av ham er valpen blant dem, Max.
Han trenes opp ennå.
Han har det som skal til. Jeg venter store ting av ham.
Her har vi tvillingene. Dette er Truman.
Truman tok en bit av Dewey for et par år siden.
- Ser du arret over Deweys øye? - Ja.
Ja. De har vært kompiser siden, så...
Sist, men ikke minst, har vi de to malamuttene.
Den grå er Shadow, og den røde er kompisen hans, Buck.
Kun muskler, ingen hjerne. Men vi elsker dem.
- Er alle klare til å gå i morges? - Ja, jeg tror det.
Jeg ble presentert for Maya, Old Jack,
Shorty, Max, Truman, Dewey, Shadow og Buck.
- Utmerket. - Jer?
- Vær forsiktig der ute, OK? - Som alltid.
Pass på Cooper for meg.
Ikke vær redd. Jeg skal gi ham masse mat og vann.
Det holder. Er vi ferdige?
Jeg vil ha et bilde av våre uredde utforskere, takk.
OK. Vent!
OK.
OK, klare?
Uno, dos, tres.
Så kjekke.
Coop. Du får komme og si ha det til Buck.
Ja vel?
OK, vi ses, Buck!
Ha en trygg tur, Buck.
Kom og si ha det. Du vil gi ham komplekser.
Og hva med mine komplekser?
Kom og si ha det til ham.
Jeg tror han hørte meg si ha det, jeg vil ikke...
OK. Jeg vet ikke hvorfor du gjør dette.
OK.
Vi ses, Buck.
OK. Du...
Ta deg av legen og Jerry, OK?
Ekkelt!
Det var kvalmt!
Jeg fikk hundespytt i munn og nese!
Det er ikke morsomt.
Jeg skjønner ikke hva som er morsomt.
OK. Pass på dere selv. Vi ses.
- Ha det. - Vi ses.
OK, spann! Sesongens siste tur!
Vi drar! Gå!
Kom igjen, Jack! Kom igjen, Old Jack!
Maya! Kom igjen, jente!
Stans!
Stans! Stans!
Hva er problemet?
Det er isfjell foran oss. Jeg vet ikke hvor tykk isen er.
Det var derfor vi ikke kunne kjøre snøscootere. Se.
Hva skal vi gjøre?
Jeg skal endre på ting.
Sette hundene i vifteformasjon.
Det går saktere, men sprer vekten.
Hvis en av hundene da faller gjennom isen,
er tauet langt nok til at resten ikke følger etter.
Gå!
Hei, doktor.
- Ser du det der borte? - Hva er det?
Her.
Ser du dem?
- Ja, hva er det? - Leopardseler.
Mer leopard enn sel, spør du meg!
- Skal vi holde oss langt unna? - Ja, vi gir dem plass.
Stans, stans, stans!
Stans! Stans!
- Hva var det? - Vi er på en isbre nå.
Vi må ta henne rolig, doktor. Av.
Du må ta bremsen. Du skal styre sleden. OK?
Tung brems.
Følg fotavtrykkene mine. Ta sleden i mine fotavtrykk.
- Jeg går foran. - Greit.
Denne isbreen beveger seg alltid, så vi må være forsiktige.
OK, bruk to føtter på bremsen om du må.
- Bare hold den stødig, OK? - OK.
Kom igjen! Rolig, nå!
Pent og rolig. Vi går.
OK, stans!
OK, brems hardt nå!
Vi har en bresprekk her.
Jeg vet ikke hvor stor den er, så vi skal rundt. OK.
Vi skal gå denne veien. Sakte og rolig.
Jeg roper på Maya,
og da må du gi litt slipp, OK?
- OK, greit. - OK, Maya, kom!
Kom!
Max, hva gjør du?
Max, Nei. Kom!
Max! Stans, Max! Stans!
Nei!
Hold fast!
Begge hender på sleden! Begge hender på sleden, doktor!
Kom igjen, Jack, dra!
Kom igjen, Maya, dra!
Kom igjen! Gå!
Herregud!
Går det bra?
Ja.
Gjør meg en tjeneste.
Neste gang du skal til Melbourne, ikke pakk så mye.
Og prøv å komme litt før.
Andy sa turen var grei. Du sa ja til å reise.
Andy er sjefen min. Jeg gjør som han sier.
Hvis du ikke trodde det var trygt, burde du ikke gitt etter.
Rolig.
Jerry, takk for i dag.
Ja. Ikke noe problem.
Hvem er kunstneren?
Sønnen min, Eric.
Han lager ett til hver tur.
Han ser ut som kona di.
Heldig unge.
Ja.
Hva med deg? Har du noen?
Tuller du?
Jeg er her seks måneder i året og frakter forskere.
Hva slags kvinne finner seg i det?
Hva med Katie? Det kunne vært noe mellom dere.
Ja. Det var det for et par år siden.
Noen ganger fungerer det, andre ganger ikke.
Forhold passer ikke livsstilen min.
Men... kom igjen. Vi går utenfor.
Vi skal begynne tidlig i morgen. Kom igjen. Kom igjen, Max.
Kom igjen, Max.
OK, stans!
Stans. Sett på bremsen, jeg overtar nå.
Ja, greit. Stans!
Hva sier du?
- Det er utrolig. - Det er Melbourne.
- Det er hjemmet ditt den neste uken. - Nydelig.
Gå!
Victoria, dette er McMurdo-værstasjon. Kom inn.
Victoria? Dette er McMurdo-værstasjon.
Dette er Victoria. Vi hører deg, Mactown.
Hei, Andy. Det er Steve. Sjekker bare hva statusen er.
Vi har fire på basen og to i felten. Over.
Du burde få dem inn.
Det er to store lavtrykkssystemer på vei sørover.
Kom inn tidlig for å være sikre. Over.
Mottatt, Mactown. Over og ut.
Få Jerry på radioen.
Kan du gi meg en kopp med det når du kan?
Ja, klart det.
- Har du den? - Ja takk.
Hvordan ser det ut?
Alt peker mot stedet vi er på.
De neste dagene vil si oss mye.
Feltbase til Melbourne. Kom inn.
Base til Melbourne. Kom inn.
Jerry?
Jerry, hører du meg? Over.
Ja fra Melbourne. Er det deg, Katie?
Jerry, vi fikk anrop fra Mactown.
... stor storm på vei. Over.
Du må si det igjen. Det er dårlig dekning her.
Jerry... tilbake til feltbasen. Hører du meg?
Det er en stor storm på vei. Mactown vil ha dere tilbake nå. Over.
OK. Mottatt. Vi kommer.
Når venter vi denne stormen?
Katie?
Beklager. Vi må visst dra.
- Når må vi dra? - Vi drar i morgen tidlig.
- Hør her, Jerry... - Du hørte hva hun sa.
Jerry, jeg kan ikke dra tilbake uten å ha prøvd.
Det er ikke opp til deg.
Nei. Det er det ikke.
Det er en stor storm på vei.
Ingen liten, men en stor.
Her nede er det store forskjeller på dem.
Min jobb som din guide er å få deg hjem like hel,
og det skal jeg gjøre.
Jerry, vi snakker om en stein fra en annen verden.
Isflaket kan gi oss den første meteoritten fra planeten Merkur.
Det kan føre til oppdagelser vi ikke kan forestille oss.
Når du klatrer opp et fjell eller går opp en elv
er ikke det spennende det du vet er der. Det er det du ikke vet om.
Det er det du kanskje finner, og det er likt her.
Jeg reiste over halve verden for å lete etter noe som er viktig for meg.
Jerry, vær så snill...
Man må ta sjanser for det man bryr seg om.
Halve dagen på østre skrent.
Men jeg vil være tilbake på den sleden innen 12.00.
Jeg godtar det.
Nei.
Vi har liten tid, doktor.
Det vet jeg.
Hei, Jerry.
- Jeg tror vi har noe her. - Vent!
Vent litt. Ikke rør deg.
Du er utenfor sikkerhetssonen.
Denne er stor. 11 centimeter i diameter og intakt.
Ser ut som basalt, men jeg har ikke sett noe lignende.
- Jerry! - Ikke rør deg.
Området er ikke sjekket. Du skulle være innenfor flaggene.
Herregud. Det er denne!
Supert. Stå stille.
Jeg er glad du fant steinen din, men la oss få deg ut.
Følg dine egne fotavtrykk ut. Gå i dine egne avtrykk.
Jeg visste jeg ville finne den! Hva sa jeg? Her er den.
En halv dag! Takk.
Nå som du har skremt vettet av meg, kan vi dra hjem?
- Ja. - OK. Vi drar.
Victoria, dette er Mactown. Kom inn.
Victoria her. Vi hører deg, Mactown.
Stormen som kommer har økt både i hastighet og intensitet.
Vi sender dere koordinatene. Mactown ut.
Mottatt, Mactown. Over og ut.
Feltbase til Melbourne. Kom inn.
Stans! Stans!
Stans! Rolig nå! Rolig.
Hva står på?
Jeg må behandle en av hundene.
Anrop Katie. Se hva som skjer med den stormen.
OK.
Det er visst Old Jack.
Kom her, Jack.
Feltbase, kom inn.
- Feltbase, kom inn. - OK.
- Skal ordne deg. - Feltbase?
Fikk du noe i poten?
Melbourne-laget kaller.
Feltbase, kan vi få...?
Doktor!
Går det bra?
Jeg tror jeg har brukket benet.
OK, bli der. Jeg er straks tilbake!
Ligg stille!
Stans! Vent! Ikke rør deg!
Doktor!
Doktor! Hei! Ikke tråkk vann!
Se på meg! Ser du den isen? Davis.
Ta tak i isen! Du fryser fast i den!
Det tar deg lenger tid å fryse enn å drukne!
Bra! Davis, hold fast! Jeg kommer ned!
OK. Kom igjen!
Hold fast!
Maya, kom her.
Jeg får ikke puste. Jeg får ikke puste.
Pust dypt inn.
Maya, ta tauet.
Gå til legen.
Hun kommer mot deg.
OK, Maya, ned.
Flink jente. Kryp bort.
Kom igjen, Maya, jeg har deg. Det er i orden.
Kom igjen, følg med på meg.
Kom igjen, Maya.
Rolig, Maya. Rolig.
Flink jente.
Bra jobbet, Maya. Ta tauet over ham.
Flink jente. Doktor.
Hold venstre arm på isen sånn den er,
men du skal rekke høyre arm i været.
Du må få albuen din og armen gjennom løkka.
Det klarer du. Der, ja.
Bra jobbet. Ja, sånn.
OK. Maya, kom igjen.
Flink jente, Maya. Flink jente.
Jeg har deg, doktor.
Hold det stramt.
Trekk, Maya!
Med en gang! Kom igjen! Gå!
Trekk sammen! Gå!
Kom igjen, Maya! Kom igjen, Old Jack!
Kom igjen, alle sammen!
Gå!
Du klarer deg, OK?
Vi skal få deg hjem. OK?
Ikke vær redd.
- Jeg skal få deg tilbake. - Beklager.
Du skal hjem og se familien din.
Du skal se sønnen din, OK?
Kom her, Maya.
Maya, du må få oss hjem! Få oss hjem!
Opp med deg, Max! Maya trenger deg!
Med en gang! Gå!
Jeg kan fly i dette, Andy. Det vet du.
Beklager. Det er ikke et spørsmål om hvorvidt du kan fly,
men om hvorvidt du kan se noe.
Ikke vær redd. Han har vært i hardere vær før.
Verre enn dette?
Hva?
Base til Melbourne-lag. Kom inn.
Base til Melbourne. Kom inn.
Dette er Katie. Kom inn.
Jerry, hører du meg? Over.
Base ut.
Bra, dere.
Rundt tre her, ikke sant?
Andy! Coop! Kom igjen, de er her!
Jerry! Jer, går det bra?
Han har brukket benet! Og han har vært uti vannet!
- Hent båren nå! - Skal bli!
- Jeg liker ikke hosten. - Ta hundene.
Se på de hendene. Få ham inn!
- Kom igjen, Jerry. - Nå!
Bra jobbet.
Flink jente, Maya!
Du fikk oss hjem.
OK, la oss se på benet hans.
Rosemary. Hypotermiutstyr.
Legg hendene dine der. Da tiner de behagelig og sakte.
Hei. Hvordan føler du deg?
- Hvordan går det med hundene? - Bra. Jeg matet dem.
- Få steinen av sleden også. - Steinen?
- Fant han det han så etter? - Selvsagt. Han hadde god guide.
Få flyet klart så snart du kan.
Dr. McClaren kan miste benet uten medisinsk tilsyn.
- Hva skal vi gjøre med hundene? - Det er grenser for hva vi kan bære.
Jeg snakket med Mactown. Vinterlaget er klart.
Katie kan fly tilbake og få ut hundene.
Jeg venter her... og flyr ut med hundene siden.
Nei, det kommer ikke på tale. Det kan medføre dyp forfrysning
og gudene vet hva slags nerveskader han har pådratt seg.
Jerry, han har rett. Jeg lover å reise rett tilbake.
Vi gjør oss klare til å dra.
Ta dem ut.
Pass på hodet hans. Jeg trenger hjelp.
Vær forsiktig med det benet.
Ned med båren, Rosemary.
Coop, hjelp meg å stramme hundenes halsbånd
så de ikke kommer seg løs. Kom igjen. Max!
Flink bisk, Max.
Kom igjen. Kom her.
Kom her, Max.
- Kom her. - Flink bisk. Flink bisk, Max.
- OK. Sånn, ja. - Vi blir ikke lenge.
Rolig, Max. Rolig.
- La oss ordne de andre. - OK.
Hold ut, tøffen.
Det er den siste.
OK, Maya.
Hold styr på dem, så kommer jeg tilbake. Det lover jeg.
Vær flink. Det er jenta si!
OK, stram beltene. Dette blir litt av en tur.
- Coop, jeg vet at du har... - Har flyskrekk? Ja.
McMURDO-STASJONEN ANTARKTIS
Hei.
Hei!
Endelig.
Herregud.
Du... du har så flaks som svimte av.
Vi...
Vi hoppet opp og ned,
som en strandball på Dodger Stadium.
Katie kjeftet hele tiden så jeg skulle slutte å skrike,
men jeg klarte det ikke. Det var for intenst.
Det var for vilt.
Hvor er alle sammen?
Her. Alle er her på Mactown.
Davis klarer seg. Du klarer deg.
Du har hendene dine i behold, og det er bra.
Alt er... i orden.
Fikk Katie hentet hundene?
Ja, vel...
Nei.
De ba henne vente med det...
...til ting ble bedre.
Det har snødd siden vi kom hit.
Du...
Hei. Du er endelig oppe.
- Hvordan går det med hendene dine? - Bra.
- Hvor snart kan vi tilbake? - Du må hvile deg, OK?
Nei. Hvor snart?
Været har blitt verre. Ingen flyr inn.
Når vil det bli bedre?
De har avlyst vinterlagene. Ingen går inn før til våren.
KOMMANDOSENTER
Jeg trenger den nå!
Unnskyld meg?
- Hvem er du? - Jerry Shepard. Fra NSF.
- Andy Harrisons mannskap? - Ja.
Vi trenger fly til feltbasen. Vi fikk ikke evakuert helt.
Hva? Jeg beordret alle ut derfra i går.
Nei, ikke alle. Vi har åtte hunder der, sir.
Hunder?
Jeg har over 200 mennesker, ti vinterlag, å evakuere til New Zealand.
Disse hundene er med på vårt lag, NSF.
Det er et stort problem med at noen av motorene fryser.
- Vi må sende av gårde noen fly. - Dette er i dag.
Vi har to dager på oss, så kommer en ny storm.
Hvis den varer, noe alle sier,
er det vinter, og ingen får fly.
Vi har ikke nok forsyninger til å holde alle her.
- Så jeg er litt opptatt nå. - Vi trenger bare et fly, sir...
- Vil du vi skal gjøre det, sir? - Gjøre hva?
- Send av gårde noen fly. - Kan du gi meg ett minutt?
Hvis vi får et fly som det vi fløy inn med,
tar det bare tre timer.
Vi har bare C-130-fly,
og de kan ikke lande på en feltbase.
Vi kan ikke bare forlate dem der.
Det er ikke noe jeg kan gjøre. Beklager.
- La oss sende flyene av gårde. - Ja, sir, det skal bli.
Ja, kom inn.
Hei.
Hvordan går det?
Når går flyet til deg og Rosie?
Et par timer foran deg, Coop og legen.
Jerry, det er så trist.
Så trist, Jerry.
Jeg vil ikke snakke om det. Vil du ha en drink?
Ja.
- Fresca. - Beklager. Det er alt jeg har.
Du vet det ikke var din feil. Det var ingens skyld.
- Vi bare forlot dem. - Gi deg. Det gjorde vi ikke.
Ikke gjør dette mot deg selv. Hundene er sterke.
Kanskje det er en sjanse.
Vi strammet halsbåndene deres så de ikke kom seg løs.
Jeg...
Jeg vet det...
Jeg vet du vil jeg skal finne en måte å få oss tilbake på.
Jeg vet at du er skuffet over meg.
Nei.
Noen ganger må man bare senke forventningene sine.
Vet du hva, Jerry? Jeg er lei meg. Det er jeg.
Jeg må pakke.
12. FEBRUAR
ANTALL DAGER ALENE: 4
Fyll ut dette og lever det. Følg den røde streken på gulvet.
Kanskje du får finansiering i august.
August?
Nei, jeg tror ikke du skjønner. Om noen dager er hundene...
Jeg må dra nå.
Beklager, mr Shepard. Når vinteren setter inn,
er det ingen vei inn eller ut der nede.
Vi måtte avlyse vinterlagene i år.
- Fikk dem ikke inn før stormen. - Noen må da reise sørover.
Dette er den største stormen i Antarktis på 25 år.
Hvis du ikke tror meg, se på værmeldingen.
Ja, bra.
- Hvor skal raketten? - For en overraskelse!
- Til Mars, pappa. - Kom inn.
Ja vel?
Se hvem jeg fant.
Hei, verdensfarer.
- Står til? - Det går bra.
- Og fingrene dine? - Jeg får beholde dem.
- Supert. - Benet?
Vanskelig å si. Gipsen er bra, takket være Eric.
Vi har en kanne kaffe på kjøkkenet, så...
Eric, vi finner en tegnebok.
- For en overraskelse. - Skal jeg hjelpe?
- Det går bra. - Fikser du det?
Hva fører deg til LA?
Jeg har med noe til deg.
Takk.
Jeg må tilbake dit. Med en gang.
Jeg får ikke sove om natten. Jeg har vært hos NSF, byråer, legater.
Jeg har vært på TV-stasjoner og bedt dem følge meg med kameraer.
Alt for å skaffe penger. Men alt tar for lang tid.
Nå har jeg bare én uke på å komme dit før vinteren begynner.
Så kommer ingen dit på seks måneder. De hører på deg.
Forskerfolkene med midlene.
- Stipendutdelerne? - De gjør alt for deg.
- Jerry, hør på deg selv. - Nei, bare meg,
en tredagers tur inn. Du kan si...
- Si at jeg rekognoserer til din tur. - De kaster bort pengene sine.
- Nei, det gjør de ikke. - Selv om du kommer ned der,
- er det -45 grader. - Nei.
Jerry, vær realistisk. Det har alt gått...
Jeg vet hvor lang tid som har gått.
Men jeg må vite sikkert. Jeg må reise.
Det er umulig, Jerry.
Det er bare umulig.
Du må finne en måte å glemme dette på.
Glemme det?
Kan du det?
23. FEBRUAR
ANTALL DAGER ALENE: 15
Hei, Jer. Det er Kate.
Det har gått en uke. Sjekker at du var hjemme.
Ha det.
Jer, det er Kate igjen. Ring meg tilbake. Ha det.
30. MARS
ANTALL DAGER ALENE: 50
ASTORIA KAJAKKEVENTYR
Her borte.
Husk at havet har sin egen vilje.
Så respekter havet. Vær årvåkne.
Ta padleåren sånn, med begge hender.
Slik, ja.
Vi skal padle på annenver side.
Sånn.
Al, kan du ta over for meg?
Hei, hva gjør du her?
Noen sa at Jerry Shepard jobbet i ungebassenget.
Jeg sa: " Aldri. Det må jeg se med egne øyne."
Er det derfor du er her? For å latterliggjøre meg?
Jeg er sjåføren. Noen andre ville treffe deg.
Brandy! Kom her. Hils på Jerry!
Jøss.
- Se hvem som er voksen og vakker. - Og smart. Som du sa.
Er hun? La oss se hvor godt hun har dressert deg!
Apport!
Hun ser bra ut.
Men jeg vet ikke helt hva du gjør her.
Du ringte meg ikke opp igjen. Jeg ble bekymret.
- Jeg har vært opptatt. - Ja, jeg ser det.
Hva med deg? Hva har du drevet med?
Ikke stort. Jeg er sammen med en.
- Ja vel. - Ja,
vi har ikke vært sammen lenge, men jeg liker ham.
Han er helt motsatt oss. Smarting.
Han er ingeniør.
Sånn som jobber med tog?
Hold kjeft.
- Ja. - Flink jente.
Kom igjen, Brandy!
Jeg hørte du trakk deg fra McKinley-ekspedisjonen.
Jeg vet det var tøft for deg å dra fra hundene.
Det er sånn det er. Det er ikke noe å snakke om.
Ikke noe å snakke om? Jerry, gi deg.
Jeg vil ikke snakke om det.
Du kan ikke gjemme deg her, Jerry.
Kom igjen. Kajakkutleie til niåringer?
Hva skal jeg gjøre, da?
Kanskje du kan hjelpe meg, for jeg vet ikke lenger.
Vet du hva du burde gjøre? Tilgi deg selv.
Det betyr ikke at du må glemme.
MINDOS SLEDEHUNDER
Han kjenner et hundemenneske når han lukter det.
Hei, Mindo.
- Hvordan går det? Lett tur? - Ja, ikke verst.
- Takk for at du treffer meg. - En glede.
Du er en del av familien.
Her. Jeg tenkte du ville ha denne.
Takk. Kom inn.
Kom du for å unnskylde?
Jeg visste bare...
Jeg visste bare at du oppdro dem.
Du trenger ikke å beklage for meg. Det handler ikke om å beklage.
Hva er det da?
Da jeg var en ung mann,
kjørte faren min et hundespann opp Yukon-elven.
En sommer gikk han i bushen med seks av dem.
De traff på en grizzlybjørn. Ung, men stor.
Han glefset i faren min til han nesten døde.
Da han våknet, så han at to av hundene
hadde dødd mens de prøvde å redde ham. Resten var borte.
Da han ble sterkere, dro han for å lete etter hundene.
Han sa han måtte.
Vet du hvorfor jeg fortalte dette?
Fordi jeg ikke vil finne hundene mine.
Historien handler ikke om hundene. Den handler om faren min
som hedret hva hundene hadde gjort for ham.
Jerry, det viktige
er å finne det du kan leve med.
UTDELINGEN AV FORSKERPRISEN FOR 1993
21. JUNI
ANTALL DAGER ALENE: 133
Og nå...
Mine damer og herrer,
ønsk den mannen velkommen som for fem måneder siden
kom med den første dokumenterte meteoritten fra Merkur fra Antarktis,
dr. Davis McClaren.
- Gratulerer. - Takk.
Takk. Det er flere jeg vil takke,
men først og fremst familien min.
Sønnen min Eric, og kona mi, dr. Eve McClaren,
for hennes tålmodighet mens jeg reiser jorden rundt på ekspedisjoner,
hvorav mange av dem kan betegnes som skudd i blinde.
Jeg vil takke universitetet for deres støtte.
Jeg vil også
takke alle på NSF-basen,
for uten dem ville denne oppdagelsen
og denne forskeren aldri kommet seg hjem.
Takk. Unnskyld meg litt.
- Takk. - Ja, takk. Hei.
- Der er han. - Ja. Whisky med is, takk.
Dagens helt. Gratulerer.
Jeg er glad du kunne komme. Jeg visste ikke om du ville.
Jo.
Du vet den...
Sist jeg så deg,
gjorde jeg mine problemer til dine. Jeg burde ikke det.
Men det var vanskelig å akseptere at jeg ikke kunne hente hundene.
Hva har skjedd med det?
Jeg skal til New Zealand senere i kveld.
Har du funnet en vei ned?
Delvis. Jeg kommer til Christchurch,
og hvis man er der lenge nok, pleier man å finne skyss sørover.
Og hvis ikke?
Det er som du sa den dagen stormen kom.
Man må ta sjanser for det man bryr seg om.
Davis?
Ja, bare... Jeg kommer straks.
Gå tilbake til festen.
Jeg ville komme og gratulere enda en gang.
- Ja. Takk for at du kom. - Ingen årsak.
- Hils familien din. - Ja. Og lykke til.
Takk.
Nyt kvelden.
- Han har sovet siden åtte. - Strålende.
Da våkner han 05.00.
Hei, småen.
HELTEN MIN ER...
HUNDENE SOM REDDET PAPPA. ERIC
EKSPEDISJON AVSLUTTES
10. JULI
ANTALL DAGER ALENE: 152
- Hallo. - Hei.
Er båten din til leie?
- Til hva? - Jeg må til McMurdo.
Ingen sjanse. Det er en fiskebåt.
Du kan se etter noen på Bailies.
- Ja vel? - Det er rett der oppe. En bar.
- OK, takk. Ingen sjanse? - Aldri.
Skal jeg ta deg til Antarktis midtvinters
på en 70-fots fisketråler?
Jeg kan betale deg. Ikke mye, men alt jeg har.
Beklager. Alle ser etter en billig tur ut til McMurdo.
Båten min er en margaritablender.
Når vi treffer is, brekker vi i to.
Jeg har sett båten. Vi kan klare det.
- Jeg er desperat. Du er mitt siste håp. - Ingen med vettet i behold
tar deg ut i noe annet enn en isbåt.
Damen i baren spanderte en drink på deg.
Aldri i livet. Unnskyld meg.
Hva gjør du her?
En kar trengte en billig pilot til en ekspedisjon,
og jeg er billig utenfor sesongen.
- Ja vel? - Ja.
- Fint å se deg. - Deg også.
- Hvor skal du? - Samme sted som meg.
Hva i helvete?
- Hva står på? - Hva skjer?
- Hei. - Hvordan går det?
- Hyggelig. - Jeg savnet deg.
Samme her.
Hva står egentlig på? Hva slags ekspedisjon er dette?
Det er en NSF-ekspedisjon.
Ja, jeg hadde en tur som ble avbrutt.
Jeg har et par uker med stipendpenger igjen og...
Så her er vi.
Det var som bare!
Hvor lang tid tar det å pakke?
- Jeg er alltid ferdigpakket. - Denne veien.
Ja! Ja.
Vi drar! Vi drar!
Kom inn.
Galskap. Jeg ventet ikke dette.
Noen ganger må man heve forventningene.
- Hvordan går det? - Jeg vil helst ikke snakke.
- OK. - Takk.
Polarsyssel, dette er helikopter LNOMB,
som ber om å få lande på ditt fartøy.
Mottatt, LNOMB
- Du kan lande. - Vi er i gang.
- Hei. - Hei.
Jeg tenkte du ville ha selskap.
Klart det.
En fin natt for å se på stjernene.
Stjerneskudd betyr hell, hva?
Jerry,
det vi finner blir kanskje ikke så lett.
Jeg vet det.
Men hva vi enn finner, fortjener hundene turen.
Jeg er glad du er her, Katie. Skylder deg en tjeneste.
Du skylder meg mye. Dette er ikke på listen.
Nei, jeg mener det.
Du forsto alltid hvorfor jeg måtte dette.
Forsiktig, Jerry.
Du høres nesten ut som en voksen.
Hva med den konduktørvennen din?
- Han er ingeniør. - Ja vel.
Vi er ikke sammen lenger.
Så trist.
Stopp, mr Hansen. Vi går for å se.
Hva tror du om det?
Det er ikke bra.
Isen er et par meter.
Isen er dypere enn vi trodde.
Vi burde ikke være overrasket, med den vinteren som har vært.
Komme verden rundt og klarer ikke de siste 160 km.
Beklager, folkens.
Siste sjanse til å få en strålende idé.
Simonetta.
Simonetta hvem?
Hans innbilte italienske kjæreste. Gi deg, ikke nå.
Et isfjell bryter seg vekk fra selve isen.
Den har blokkert ruten Adélie- pingviner tar til fiskefarvannene.
- Jeg skjønner ikke relevansen. - Slapp av.
Jeg måtte lage ny rute så forskere kunne finne dem.
Mens jeg fulgte dem, førte de meg forbi den italienske basen...
...hvor en Simonetta Pirelli
laget en god kopp varm sjokolade til meg.
- Kom igjen, hva snakker du om? - Kom inn på mitt kontor.
Basen vår er for langt unna for helikopteret vårt, hva?
Men den italienske basen er halve avstanden unna.
- Han har rett. - Vi er allikevel i knipe.
Vent. Du skjønner,
alle feltbaser har de samme tingene, hva?
Og den italienske basen har også snøscooternes Lamborghini.
Den er som en rakett.
Så vi tar en snøscooter til basen, gjør det vi skulle,
og det er det.
Og slik får jeg flydd litt mindre.
Ikke vondt ment, Katie.
OK, vi drar.
2. AUGUST
ANTALL DAGER ALENE: 175
Der er det!
Nøklene er i nummer to. Spadene på siden.
Vi må grave ut stedet.
Det er hardt.
Fett.
Alle om bord!
Fin snøscooter, Coop.
Hva?
Ikke verst, hva, Jer?
Hva skal jeg si? Du er den beste?
Det ville vært hyggelig.
OK, du er den beste.
Du er virkelig den beste, Cooper! Du er den beste!
Grazie, Geraldo. Grazie.
Og du, Gale Katie,
du vet alle de ville flygningene du fikk meg til å gjennomgå?
Ja.
Revansjen er søt.
Jeg tror du mener "hevn".
Det er Old Jack.
Vi kom helt hit, og de kom ikke av kjettingen engang.
De kom seg av.
De kom seg løs!
Max!
Kom igjen!
Kom igjen, Max!
Hei!
Hei, Buck!
Hei, Buck.
Max, hva har du gjort?
- OK, ikke i fjeset! - Nei! Du ser så vakker ut.
Slapp av, bisken. Ikke...
Flink bisk, Max. Flink bisk, Max.
- Ja... - Jeg sa vi kom tilbake.
Se på dere.
Shorty, kom her.
Ikke... Hei, Jer! Litt hjelp her borte.
Litt hjelp.
Buck! La ham være! Kom bort her!
Takk, Jer!
Flink bisk, Buck.
Shadow, Truman, Max og Shorty.
Jeg tror det ikke.
Flinke bisker.
Mine fem ledestjerner.
Nesten perfekt.
La oss reise hjem. Kom igjen.
Dette burde være nok til å få oss hjem.
- Hjelp meg med dette. - OK.
OK, Shorty, opp!
Flink bisk! Kom igjen, Shadow, vi drar.
Kom igjen. Kom igjen, vi drar. Baki.
Kom igjen! Vi mister lys. Festen er over. Kom igjen.
OK, Max, kom igjen.
- Vil du sitte foran? - Som du vil.
Vi drar. Foran. Kjør med meg.
Kom igjen, hopp opp.
Max! Max!
Max!
Maya.
Kom igjen nå.
Du var flink.
Du var flink, Max. Flink bisk.
Du fikk henne hjem.
Unnskyld.
Maya?
Hei.
Der er jenta mi.
Du klarer deg.
Hvordan går det med jenta mi?
Flink jente, Maya. OK, la oss få deg hjem, OK?
La oss få deg hjem.
Coop.
- Klarer hun seg? - Ja, det går bra.
Hva sier du, Coop? La oss komme oss vekk herfra.
Ja, sir. Jeg lager plass til en til.
OK.
Hjelp meg her, Katie. La oss få henne inn.
Kom her, Maya.
- Har du henne? Der, ja. - Jeg tror det.
OK, Max. Vi drar.
Kom igjen. Flink bisk.
Og med jenta di?
Bra.
OK. Da kjører vi.
TILEGNET DE ANTARKTISKE UTFORSKERNE
OG DERES HUNDER, HVIS MOT OG
ÅND INSPIRERTE DENNE FILMEN.